FÖLJANDE BERÄTTELSER ÄR INSPIRERADE AV SANNA HÄNDELSER
Vi måste ta hand om Slaktaren.
Hon kommer ta dig tillbaka.
Det finns ingen väg ut.
Herregud. De kommer. Vad ska vi göra?
Av alla hemskheter jag har sett...
...påverkade detta mig mest.
DENNA BERÄTTELSE KAN INNEHÅLLA STARKA BILDER.
KÄNSLIGARE TITTARE VARNAS.
Jag gav upp. Det fanns ingen väg ut.
Jag försöker ta vara på de sista sekunderna vi hade kvar.
MIN ROANOKE MARDRÖM
HISTORIKER DORIS KEARNS GOODWIN
Det finns väldigt få hem i USA
som har en historia lika intressant som Big Shaker Mansion, byggt 1972,
av Edward Phillipe Mott på Sappony Road 900.
Som Daphne du Maurier en gång skrev,
"Vem kan bekräfta eller förneka att det hus som skyddat oss
som barn, vuxna och våra förfäder,
inte har inbäddat i sina väggar
avtryck av dåvarande lidande och glädje?
Jag kan inte prata för glädjen i Sappony huset,
men det finns gott om lidande.
Nummer fem: En adelsmans porträtt, 1789,
av John Alden Peale.
Sir!
DRAMATISKT ÅTERSKAPANDE
Vi håller på att ta bud.
Sluta.
Gå hem, allihopa! Jag köper allt.
Jag kan inte överbjudas, så ni skulle bara slösa tid.
Även bland de rika blev han avundad för sin stora rikedom.
Familjepengar såklart.
Edward hade vad vi idag skulle kalla
svår socialfobi.
Han hatade att vara runt människor.
Han flyttade så långt han kunde
från festerna och spänningen i Philadelphia.
Han hittade lite mark djupt in i North Carolinas skogar
på Roanoke flodens kant och köpte det av staten.
Han skickade sedan ned arbetare för att bygga ett reträtt,
en flykt där han och hans älskade tavlor kunde vara ensamma.
Välkommen hem.
Fler målningar?
Huset börjar ta sig.
Hur går det med arbetet under marken?
De gräver dag och natt. Det går sakta på grund av träden.
De är djupa rötter i de här skogarna.
Det måste göras.
Målningarna i det här huset
är värda mer än all tobak i staten tillsammans.
Om kidnappare är ute efter dem,
måste vi kunna underlätta deras flykt.
Det skedde otaliga olyckor under byggandet av huset.
Konstiga historier.
För det mesta ofog.
Sätt dessa i huvudrummet. Peale ska sitta över eldstaden.
Vänta! Kom tillbaka.
Han lämnade sin fru och deras unga arvinge i Philadelphia
för att tillbringa sin tid i sitt slott med sin älskare och konst.
Han placerade ut dem noggrant, och roterade dem från rum till rum.
Ta in Gainsborough hit och sätt henne tvärsemot den nya Peale.
Han behöver någon att prata med när vi inte är här.
De dömer oss.
Jag ser hur de tänker.
Jag borde göra mig av med dem alla förutom dig.
Då hade jag jobbat hela dagen istället för att leka så här.
Konsten dömer aldrig.
Jag avundas det.
Livet är två dimensioner.
Dömd att alltid vara vacker.
För att se världen fortsätta ovetande
om allt skvaller och smärtan av tredimensionella män.
Jag älskar dem.
Målningarna.
Mer än vad jag älskar dig.
Sluta prata och älska med mig.
Visst.
Men först, låt oss sminka våra bröstvårtor.
Edward var bara där i två dagar
innan det började bli väldigt konstigt.
Nej. Nej.
Vem var det?
Vem av er förstörde min Peale?
Tala!
Tala säger jag!
- Tala! - Mr Mott!
Jag lovar...
Jag såg en stor vit kvinna och en ung man på gården vid skogen
minuter innan jag hörde er skrika.
Lögner!
Ni stannar här tills mördaren har erkänt sitt brott!
Där har ni tjuvens ransoner! Ni kan slåss över dem.
Stäng igen.
Döm mig inte.
Måste jag påminna er att jag också är er tjänare?
Tro inte att din silver tunga
och lila pitt räcker för att göra dig mer än så.
Visa er inte för mig under resten av kvällen!
Annars kommer blod att flyta!
Allt vi vet om resten av den kvällen
och slutet för Edward Mott, berättades av Guiness.
Släpp loss mig, era dårar!
Vilka är ni? Det här är min mark!
Ni inkräktar!
Det här är min mark!
Den här marken kommer alltid att vara min,
och jag kommer helga min heliga rätt till den med ert blod!
Nej!
Nån gång under denna förödelse,
red Guiness iväg på en av hästarna.
Men ingen kropp eller bevis av en stor eld hittades.
Guiness hamnade i fängelse,
åtalad för mord på sin mästare och att ha gömt kroppen.
Han berättade aldrig för någon om tjänarna i källaren.
Huset förblev Motts i ett sekel,
men det sägs att galenskap alltid fanns i familjen.
Den linjen slutade i en skandal
när Mott dog i södra Florida, 1952.
Då hade huset köpts och sålts ett par gånger,
men ingen stannade så länge.
Tror du att det var hemsökt?
Gör jag? Jag är en historiker.
Det hade gjort mitt liv enklare om de döda kom tillbaka till liv.
Jag kan bara säga att ingen
kan övertala mig att stanna i det där huset över en natt,
och speciellt inte under en fullmåne.
(ETT RIKTIGT 112-SAMTAL)
OPERATÖR: 112, VAD ÄR ERT NÖDFALL?
PERSON: JAG RINGER FRÅN HUSET PÅ SAPPONY ROAD.
VI BEHÖVER HJÄLP. DET ÄR EN GRUPP UTANFÖR. DE FÖRSÖKER DÖDA OSS.
RÖST I BAKGRUNDEN: MATT!!
OPERATÖR: VEM FÖRSÖKER DÖDA DIG?
PERSON: SKICKA BARA POLISEN!
Matt.
Ge er till mig,
och jag ska ge er en snabb död.
Det var... overkligt.
MATT
Det var inte bara konstiga ljud i skogen eller knivar i källaren.
Det var en grupp människor, och de var ute efter oss.
De spelade ingen roll om de levde eller var döda,
eller vad de var, jag visste att vi var behövde fly.
Inkräktare! Er tid är här.
Blodmånen stiger.
Vi måste hedra vårt förbund med de gamla gudarna
och helga detta land igen.
Ni fick en möjlighet att lämna detta område.
Ni valde att stanna, och ert slut ska bli en skoningslös uppgörelse.
Herregud.
- Vad gör vi? - Ta mina nycklar.
Jag går först och lurar bort dem.
Åh, nej.
Ta Flora och gå direkt till bilen.
Snälla. Vi måste stanna tillsammans.
Lyssna på mig. Du måste få ut Flora härifrån.
- Okej. - Ni måste båda bli säkra.
När du tar dig igenom ytterdörren,
gå direkt till bilen.
- Oavsett vad som händer, stanna inte. - Okej.
- Lovar du? - Ja.
Jag är rädd, morbror Matt.
Jag vet, älskling.
Du måste vara modig lite längre bara.
Okej.
- Okej. - Okej.
Kom igen.
Titta på mig. Håll i mig så hårt du kan.
Förstår du?
Släpp inte.
- Har du henne? - Ja.
Flora!
SHELBY
Man kunde känna hur...
huset fick liv.
Flora!
Helvete!
Matt!
Flora!
Titta på mig. Mår du bra? Är du sårad?
Kom igen.
Vi hade blivit ledda hit. Jag förstod inte först.
Elias sa att Slaktarens andra offer var rädda för henne.
Senare insåg jag att hon använde rädslan för att få sin vilja igenom.
De samlade ihop oss.
- Inkräktare! - Som djur till en slakt.
Nu då?
Vi är fast.
Jag kanske kan hjälpa.
Nej, nej! Våld behövs inte!
Jag vill inte skada er. Jag vill rädda er.
Om ni låter mig,
kan jag hjälpa er att fly.
Ja.
In med er.
Han berättade vem han var. Edward Phillipe Mott.
Och att han var den första ägaren.
Vi hade så många frågor,
men vi hade inte tid för detaljer.
- Var tar du oss? - Till säkerhet.
Var leder tunnlarna? Jag trodde bondläpparna byggde dem.
Jag byggde dem.
Du är inte levande.
Slaktaren dödade mig.
Jag ska stoppa henne från att döda er. Det är allt.
Är det därför du dök upp?
För att rädda oss?
Nej.
Ni är mitt fördärv. Mina ruiner.
Vi är inget hot mot dig.
Allt jag inte är längre. Allt har blivit till damm.
Jag har bara en gnutta av nåd kvar.
Min ensamhet.
Jag klarar inte av tre fler själar.
Vi måste ha gått i flera kilometer i fukten och mörkret.
På vissa ställen rörde sig väggarna, täckta av insekter.
Det stank som graven.
Jag fryser.
Kölden är bättre än värmen från Slaktarens eld.
För den här tunneln oss till vägen?
Det finns inga vägar dit vi ska.
Var för du oss om inte till vägen?
Vi kan inte vandra runt i skogen. Vi kommer dö.
Jag kan inte ta er längre.
De levande håller fast vid livet,
men de glömmer att det största priset,
är att dö i fred.
Kom.
Vissa djur är rädda för ljus.
Deras instinkt är att hålla sig borta,
för mörkret ger dem säkerhet och skydd från rovdjur.
Vi borde ha vetat att i den skogen,
var vi endast ett byte.
Jag ser ett ljus.
Grisar.
MIN ROANOKE MARDRÖM
I mörkret såg vi inte var vi var.
Men det var samma hus
där vi hade sett pojkarna amma en gris.
Och vi var inte ensamma.
- Hjälp mig. - Nej, nej.
Titta inte.
Elias?
- Vad har du gjort med honom? - Du har fel.
Vi hittade honom med hål.
Pilar utstickande som ett piggsvin.
Mamma använde sin magi för att hålla honom vid liv.
Mamma använde sin magi.
Varför tog ni inte honom till ett sjukhus?
Han var inte till användning för någon förutom oss.
- Ingen användning till nån. - Se själv.
Nej...
Inte mer.
Elias?
Det är jag, Matt Miller.
Hej, Matt.
De är galna. Ni måste ta er härifrån.
Ta er härifrån innan hon kommer.
Se på mig i delar.
Mamma tog mitt ben.
Döda mig...
Döda mig!
Ni måste vara hungriga.
Jag har lite kött i rökhuset.
Ät det inte.
Snälla, skada honom inte.
Ett till ord och hans tänder kommer bli inslagna.
Ta för er.
Nej, tack.
Ta. Det är jättegott.
Nej, tack. Hon är inte hungrig.
Bete er inte så fin i kanten. Ni är inte bättre än oss.
Vi ger er mat för att välkomna er. Det är inte gift.
Härsken!
Jag gillar sött kött. Jag lade ned timmar på detta!
Det är hans fel. Han är dåligt kött.
- Dåligt skött! - Han är rutten.
Vi behöver inte hålla honom levande.
Ni skulle aldrig ha köpt huset.
Kommer här med era pengar. Bjöd över Ishmael på auktionen.
- Ni kan få det. - Flytta in imorgon.
Vi skriver över huset på en gång.
Vi vill inte bo där. Vi har vårt egna ställe här ute.
Vi ville hålla det tomt för Slaktaren.
Hon gillar inte sällskap.
Min familj gjorde ett avtal med henne för 200 år sedan.
Så länge hon kan helga landet
med färskt blod varje år, låter hon oss vara.
Ibland när urvalet inte är stort, hjälper vi henne att hitta ett offer.
Som tack sätter ingen en fot i skogen och stör vår skörd.
Cannabisen växer högt i denna jord.
Varför berättar du det här?
Varför inte? Ni kommer inte berätta för någon.
- Nej. - Aldrig.
Jag lovar.
Du säger inte ett ord.
Inte ett ord.
Jag har inte glömt att du ledde polisen hit och tog våra barn.
Mina barn!
Vi kommer ta tillbaka pojkarna.
Låt oss bara gå.
Vi återvänder till Kalifornien och ingen kommer att se oss igen.
Nej, de kommer de inte, söta kött.
Polks har alltid hållit sina löften.
Vi hade ett avtal med Slaktaren, och hon ska få er tillbaka.
Jag ville gärna komma undan Polks...
...men det fanns värre ställen än de vi befann oss på.
Och det var vårat hus.
MIN ROANOKE MARDRÖM
LEE
Det var Shelby som ringde polisen,
och sa att jag hade något att göra med min mans död.
Det var därför de höll mig och frågade mig frågor.
Jag vet vad de gjorde. Jag var polis.
De hade bara 48 timmar innan de var tvungna att arrestera mig.
48 bortkastade timmar, när jag kunde ha letat efter Flora istället.
Nu går vi över det här igen.
Din svägerska berättade för oss att du åkte kl 22:15.
15 minuter efter ditt ex.
Du kom inte tillbaka förrän fyra timmar senare. Varför?
Hur många gånger ska jag gå igenom samma historia?
Du hämtade din dotter på skolan utan tillåtelse.
Du visste att din man skulle anmäla dig för kidnappning.
Är det därför du mördade honom?
Detta är fakta, Lee.
Jag gick ut den natten för att leta efter min dotter,
vilket vi båda borde göra just nu.
Se hur du hittade Mason!
Tror du verkligen att jag kan
lyfta en vuxen man upp i ett träd?
Inte själv.
Jag har inget med Masons död att göra.
Arrestera mig då, eller släpp mig.
De försöker varenda minut under de 48 timmarna
att fånga mig i en lögn.
Men det fanns ingen lögn.
Som Mark Twain sa,
"Om du talar sanning, behöver du inte minnas något."
När jag satte på telefonen hade jag 20 sms från Matt.
Jag förstod inte just då.
De var väldigt desperata.
Bara ett ord spelade roll.
Mitt barn var i säkerhet.
Varje gång bilen skuttade, trodde jag att vapnet skulle avfyras.
Jag behövde bara en stund.
Sakta ned!
Cain!
Jag visste att jag behövde göra något.
Kom, Flora.
Vi skulle dö om Slaktaren fick tag på oss igen.
Kom igen.
Vi tog hellre våra chanser
i skogen än att bli slaktade som grisar.
Ned. Ned.
Lee Harris Samtal Avbrutet.
Vad som än hände, var det illa.
Matt skulle inte ignorera mina samtal. Speciellt inte om han hade Flora.
Konstapeln!
Jag behöver skjuts.
Sätt flickan i bilen. Inget barn behöver se det här.
Nej!
Du ser dig själv som en hjälte.
Modig. Du kommer till vår mark. Du tar våra barn.
Dödar min son!
Om hon inte ville ha dig så illa,
hade jag slagit in ditt huvud!
Och du ska veta.
Du flyr inte igen!
Skada honom inte!
Jag ber dig!
Gör vad du vill. Jag flyr inte igen.
Nej, det gör du inte!
Shelby.
Jag har aldrig känt mig så värdelös.
Jag kommer inte ihåg mycket efter det.
Herregud!
Matt...
Titta på mig.
Du måste rädda henne.
Du måste rädda Flora.
Du måste rädda...
Lova mig att du räddar henne.
Jag gav upp. Det fanns ingen väg ut.
Jag försökte bara njuta av de sista sekunderna
jag hade kvar med Shelby, för jag visste
att när bilen stannade...
...var det över.
MIN ROANOKE MARDRÖM
Det fanns så många...
...saker jag ville göra med mitt liv.
Bli en mamma.
Bli gamla med Matt.
Öppna min egna yogastudio.
Och jag hade alltid trott...
att jag hade all tid i världen.
Men vår tid var över.
Ni har förlorat en son inatt.
Det är en mors börda att lida födelsen av sitt barn,
men all smärta kan inte mätas
med ett barns död.
Tillbaka i bilen.
Nej!
Du lovade att hon skulle tas sist.
Nu går hon först.
Flora!
Det var...
Omänskligt.
Hon var bara en liten flicka.
De var monster.
Ring efter förstärkning.
Vänta!
Helvete!
Det här landet tillhör kolonin, och kolonin tillhör landet.
Vi helgar vår heliga rätt med blod.
Nej!
Det var en av hennes egna.
Jag förstår inte varför, men han stoppade henne.
Jag tänker inte se på medan du spiller fler oskyldigt blod!
Gå, fly.
Jag kan inte röra mig.
In!
Flora!
Gå!
Kom igen, Lee!
Det var ett mirakel.
Efter att vi gått igenom...
Jag kan inte förklara hälften av allt galet vi såg.
Vi hade tur som var i liv.
De månaderna var som...
...en hemsk mardröm.
När jag sluter ögonen kan jag se...
...elden
och Elias skrikande.
Den galna familjen.
Jag är bara tacksam
att jag aldrig behöver se den fruktansvärda platsen igen.
Vi hade tillräckligt med kontanter för ett motellrum och lite mat.
Nu ska vi tvätta dig.
Vi valde det billigaste rummet vi kunde hitta tills min syster
kunde skicka oss tillräckligt med pengar för ett flyg till L.A.
Vi var hemlösa när vi kom dit,
men den natten...
...var vi den rikaste familjen på jorden.
Min tur.
Är du säker att det är en bra idé med ditt gips och allt?
Jag är smutsig och jag stinker.
- Försök att stoppa mig. - Vi klarade oss.
Vi klarade oss.
Flora?
Sparade du en bit åt farbror Matt?
Jag vet inte, jag var ganska hungrig.
Jag har fortfarande drömmen.
Jag har försökt yoga, att meditera, till och med hypnoterapi.
Vi flydde med våra liv den natten,
men jag kom aldrig över det.
Jag vet inte om jag någonsin kan.
MIN ROANOKE MARDRÖM
Översatt av: Victor Ollén